PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Kdy se probere?
Je ve vyvolaném kómatu.
Ještě jsme nezjistili,
proč má horečku a ty symptomy.
Zpomalíme přítok krve do mozku
a uděláme další testy.
Je tohle nutné?
Ano! Je to nutné.
Bože, jsou to jen třpytivé kameny.
Payton mi řekl, že si myslí, že ho někdo chtěl otrávit.
Ano, byly by to dvě otravy za týden,
ale je velmi vyhraněná osobnost.
Nikdy jsem neviděl jed s takovými příznaky.
A co nějaký ten nóbl ruský?
Je nějaký důvod, proč by se o něj zajímala GRU?
Problém je tady.
Dobrý den.
Kdo nepatříte do mé rodiny, odejděte.
No...
jsem ráda, že jsi konečně přišel za synem do nemocnice.
Řekl jsi, že ho budeš mít rád stejně.
Oba jsme řekli věci, které jsme nemysleli.
Obdržel jsem dnes telefonát.
- Ano? - Teď mě poslouchej, ty sráči.
Řekla mu všechno, kde všude jste to dělaly.
Jak spolu plánujete utéct.
Našel jsem tvůj zabalený kufr.
Popíráš to?
Ne.
- Všechno je to pravda. - Jo!
Gratulace, brácho! Slyšíš to? Jsi venku!
Porušila jsi svůj slib,
zklamala jsi mě
a ponížila.
Nebudu krutý,
takže budu posílat potřebné prostředky
na Paytonovo zotavení,
ale pokud se vůbec uzdraví,
bude to pro něj drsné probuzení.
Bude to poslední dolar, který ode mě ty i on uvidíte.
V závěti už nejsi
a Payton také ne.
Jinak ti přeji jen to nejlepší.
A myslím to upřímně.
- Co je? - To jsem já.
Můžu jít dovnitř?
Ne.
Bude to čistě pracovní přísahám.
Slyšel jsem o tom.
Je to hrozný.
Myslela jsem si,
že můj život bude konečně normální.
Utekla jsem od babi.
Byl to skvělý pocit být sama, bez urážky.
A teď tohle, je to...
Kdo se dneska dostane do kómatu?
Víš, co se stalo?
Jo.
Jo, vím.
Vážně?
Můžu si dát jednu?
Slyšela jsi o Filoktétovi?
Payton umře stejně.
Ale ne kvůli hydře, protože ty neexistujou.
Střelil jsem ho nábojem namočeným ve vnitřnostech vačice.
Ty jsi střelil Paytona?
A když nedostane antibiotika, jakože hned,
tak umře na sepsi.
Jako Filoktétés.
Proč jsi to udělal?
Babi mi řekla, že ho musím zabít.
Jasně, že řekla.
A chtěl jsem.
- Rozešli jsme se kvůli němu. - Jdu pryč.
Infinity! Neodcházej!
Nemůžu bez tebe žít!
Umřu!
Shodli jsme se.
Díky bohu.
Budeme dělat další pozorování.
Další pozorování?
Můj syn umírá!
Vím, že ho prý otrávili, ale to se nestává.
Zvracel krev.
Nyní chceme snížit horečku.
Pak uděláme další testy a snad zjistíme víc,
protože žloutenka by mohl být první příznak selhání jater.
- Panebože! - Slyšeli jste o Filoktétovi?
Nepamatuju si to slovo, ale můj kluk chtěl Paytona zabít
a dal náboj do vnitřností vačice a střelil ho.
- Cože? - Teď mi to řekl.
Hned jsem šla sem.
- Vnitřnosti vačice? - Co...
Jestli se to stalo, Payton má sepsi.
Sepse! To je to slovo. To je to, co má!
- Tak. - Děláš si prdel!
- Modrý kód. - Napíchněte antibiotika,
pět tisíc mililitrů.
Vy jste mu nedal antibiotika? Nikam nechoď!
- Jakto? - Mluvila jste o jedu.
Na otravu nedáváme antibiotika.
Vy jste nedělal krevní obraz?
Dělal ho a byly tam zvýšené bílé krvinky,
ale o infekci jsme neuvažovali.
A také tady jsme v Kalifornii, dobrá?
Nedáváme lidem antibiotika hned, jak vejdou.
Co jste to za nemocnici?
Říkala jsi Infinity?
Má nadstandardní apartmán výhled na oceán?
Částečný výhled? To je co?
Že když se tři metry nahnu přes zábradlí, tak uvidím kousek oceánu?
To je jedno. Zarezervuju ho,
ale víte, že to je...
- Vrátila ses! - Nezůstanu tu.
Přišla jsem se rozloučit.
- Sbohem. - Ne.
Jedu na letiště a do Paříže.
A zavolala jsem policii, babi a řekla jim, co jsi udělala.
- Cože? Kdy? - Před chvílí.
No, musela jsem jim to říct několikrát dokola.
Mysleli si, že si dělám srandu,
ale všechny důkazy dostanu od toho blbečka Raye.
A pak...
babi, jdeš ke dnu.
Máš odposlech?
Nahrávají mě?
Ne.
Pak ti teda něco řeknu.
- Dobře. - A řeknu to jen tobě.
Neměla jsem nic společnýho s pokusem toho kluka zabít...
- Paytona? - Jo.
Nikdy nepřiznám...
že jsem ublížila tvý mámě,
ale co se stalo tobě,
to jsem udělala.
A mrzí mě to. Vím, že to nestačí,
ale to jsou jediný slova, který mám.
Mám tě ráda, Infinity.
Mám tě ráda.
Nikdy jsem ti nechtěla ublížit, ale asi jsem ublížila.
Trochu.
Víš,
přemýšlela jsem a možná mám nějaký...
psychologický problémy, víš?
A myslím si, že...
asi potřebuju pomoct.
Babi!
Je skvělý slyšet, že to říkáš.
Ano, a proto jsem nám zamluvila pobyt v lázních.
Celých deset dní s kosmetikou a masážemi.
- Myslím si, že mi to... - Pobyt v lázních?
Potřebuju pomoc!
Bože! Snažila jsem se ti omluvit!
Promiň, že jsem člověk, který potřebuje pozornost a obdiv,
ale byla jsem taková od narození.
Měla jsem sny, zlatíčko.
Je mi to líto! Promiň!
To nestačí, babi.
To mě nevytrhne.
Počkej, jsem to jediný, co máš!
Babi...
Počkej chvíli. Potřebuješ mě, Infinity!
- Nepotřebuju! - Jo,...
Infinity!
Ježíši Kriste!
Neumíš zaklepat?
Zavolala jsi poldy?
Zavolala jsi na mě policajty?
Ne.
Jo, zavolala.
Ano, zavolala!
- Nezavolala. Ona je zavolala. - Řekla jim všechno.
Teď jsou asi na cestě sem.
Proč jsi to udělala?
Teď se musím zabít!
Co to je? Tekutý podpalovač?
Přesně tak!
Víš, jak umřel John W. Booth?
Byl uvězněnej ve stodole, měl zlomenou nohu
a uhořel k smrti.
A takhle odejdu já, až na tu zlomenou nohu.
Ricardo, nedělej to.
Prosím tě, přestaň.
Jen do toho. Udělej to.
No tak, dáme si budhistickou grilovačku.
Nepůjdu do vězení!
Nebudu se o tebe dělit s jiným chlapem!
Miluju tě.
Taky tě miluju, Ricardo.
Jasný? Miluju tě. Jen...
To je pistole?
Dej to pryč, prosím. Odkdy ji máš?
Mám ji tak 30 let. Tenkrát jsem pracovala v bazaru aut.
Byly to osmdesátky, crack byl novinka.
Dej tu pistoli pryč.
Ne, nechci už žít.
Babi, přestaň.
Infinity, byla to nehoda.
Tvoji mámu jsem měla ráda.
Myslela jsem, že ji doktoři zachrání.
Já to teď vidím.
Prosím tě, polož tu pistoli.
- Prosím. - Polož to, huso!
Ne, nechci vědět, co o mně budou říkat!
Ne, babi. Prosím tě.
Babi, ne!
Co to sakra je?
Polož ji, babi.
Panebože, babi! Ty jsi střelila Ricarda!
Panebože!
Střelila jsi mě!
Teda páni. Promiň.
Víš...
To jsem nechtěla.
Zavolejte záchranku!
Jsem mrtvý?
Je tohle ráj?
Ne, počkat, to není...
No, nevím, co bys tu dělal, kdyby to bylo.
Možná je to jen sen, nebo možná víš ty co?
Je to mozková synapse.
Spojení vynechávají při prožitku blízké smrti.
Ty jenom přemýšlíš.
Dokonce i teď.
Na tebe myslím hodně.
Myslím na to, proč jsi to udělal.
Nehledal jsi pomoc?
Měl jsem jí spoustu.
Terapie, léky, metoda EMDR,
hypnóza a transcendentální meditace.
Nic mi nepomáhalo.
Proč ale? Co bylo na tvém životě tak špatné?
Myslím tím,...
vypadáš jako Superman, mluvíš čínsky,
měl jsi peníze
a obejmout tě, bylo jako objímat železnou sochu.
Všichni tě zbožňovali.
Byli tví, jen když jsi vešel a usmál ses.
Já ne...
Nedává to smysl.
Cítím...
všechno.
Jen jsem neměl dost hezkých pocitů.
Takže to nebylo kvůli mně?
Ne.
Ty jsi mi pomáhal.
Tak proč jsi chtěl, abych cítil víc,
když jsem ti tím mohl ublížit?
Potřeboval jsi to.
Neděláš to i ty?
Pomáháš lidem, i když tě to může zranit?
Ne.
Já jim pomáhám kvůli sobě.
Uznání a moc...
dělá dobře mému egu.
Ty jsi politik.
A toho se bojím.
Tohle umím jen s tebou. Jsi jako magnet,
který ze mě vytahuje pocity.
Tak jak mám bez tebe přežít?
Musíš se vrátit a vnést do světa rovnováhu.
Proto chceš moc.
Ne, chci tu zůstat s tebou.
To nemůžeš.
Moje zlatíčko!
Ty můj chlapečku.
Takže vy jste se chtěli oba zabít?
Taková dohoda o sebevraždě.
Ne.
Takže jste se oba
chtěli zabít na stejným místě... náhodně?
Víte vůbec, jaký to je tam venku pro pracující lidi?
Víme, že paní Jacksonová nepracuje
a tebe vyhodili z práce v pasáži před dvěma týdny,
protože sis vzal čtyři dny volna bez svolení.
Nic nemám!
Rozumíte tomu, co vám tu říkám?
Překvapuje mě, že se lidi jako já nezabíjejí pořád.
Jediný, co já a Infinitina babička máme,
ten jedinej...
sluneční paprsek našich životů...
byla Infinity.
Ztráceli jsme ji.
Takže ses střelil?
Ne, její babička mě střelila.
Je to zrůda.
Ne, protože mě střelila,
zasloužil jsem si to, ale za to, co udělala Infinity.
Počkej, tu střelila taky?
Ne...
ale všechno, co vám Infinity řekla, že jí babi dělala, je pravda.
A když mi přinesete filé burger s hranolkama a vanilkovým koktejlem,
tak vám řeknu všechno o Dusty Jacksonové...
a o tom, co udělala.
Můj táta boxoval v Golden Gloves.
Měl boxovat na Olympiádě v roce 1968,
ale díky mině ve Van Tuongu
přišel v roce 1966 o nohu.
I tak se mnou trénoval.
Začal jsem když mi bylo 11.
Říkal...
že jsem byl dost starý na nářez.
A taky ze mě vymlátil duši.
I bez půlky nohy měl o 68 kilo víc a o 30 čísel delší rozpětí.
A nikdy mi nic nedal zadarmo.
Bůh mu žehnej.
Proč mi to říkáš?
Byl jsem na tebe měkkej.
Moc měkkej.
Vyhrála bys ty volby a ty jsi to vzdala!
Bylo mi to jedno.
Tak vyhraj!
A pak se na to vykašli.
To je jen důkaz, jestli jsi vítězka, nebo poražená!
Proto záleží na tom, jestli jsem hubená a pěkná
a vyhraju volby?
Jinak prohraješ ty?
Jsi moje dítě.
Jak žiješ ty, se odráží na mně. Nechápeš to?
Tak se na mě dobře podívej, tati.
Na mě, na dům, na auto, na nábytek... všechno máš na splátky,
protože nemáš peníze.
Je to přelud.
Nejsme vítězové, tati. Hrajeme si nato.
Nevíš, o čem mluvíš.
Víš, že mamka je většinou opilá a na prášcích?
Ale Xanax zapitý vínem je jako sérum pravdy.
A pak mluví.
O všem.
Drby, sex, jak vyděláváš peníze.
Nestydím se za to,
jak se na tomhle světě prosazuju.
Stydím se jen...
za tebe.
Jsi zbabělá a poražená.
A největší zklamání mýho života.
Fajn.
Jdeme na to.
Dobrý večer.
Paní Jacksonová. Můžeme dovnitř?
Nechte mě hádat.
Mluvil jako kanárek.
Jste zatčená za vraždu Diny Jacksonové
a pokus o vraždu Infinity Jacksonové.
Vražda.
Pokus o vraždu.
Zní to tak příšerně, když to řeknete nahlas.
Máte právo nevypovídat. Cokoliv řeknete,
- může být použito proti vám... - Ne, ani nezačínejte.
- Dáte mi pouta? - To nemusíme,
ale musíte znát svá práva.
- Máte právo na právníka. - Přestaňte.
Dobře?
Udělala jsem to.
Udělala jsem to všechno.
Právníka ani nebudu potřebovat.
Vím, jak tohle bude pokračovat.
Strávím zbytek života ve vězení
a zasloužím si to.
A je mi to i jedno.
A abyste věděli, Payton Hobart to věděl.
Věděl o tom všechno,
ten bohatej sráč.
Celou dobu o tom věděl.
Tak byste měli jít radši po něm.
Promiňte, musíte se podepsat. Mladý muži!
Je to venku. Všichni to ví.
Počkej. Kdo?
Policie. Všichni. Vědí to.
Co ví, Jamesi?
Všechno!
Všichni vědí všechno!
Dobře, tak znova. Připadám si jak ohraná deska,
odvozenina jednoho vzhledem k T je...
- Jedna. - Ne, není to jedna.
Nula.
Tohle není žádná věda.
- Paytone? - Ano?
Máš jít k ředitelce.
Žasněte, až to vyřešíte.
Číslo šest...
Chci mít tvou rezignaci coby předsedy na stole na konci dne.
- Jediné, co můžu... - Ne!
Drž hubu, ty malej psychopate!
Jsi součástí trestného činu.
Napomáhal jsi pokusu o vraždu.
Jestli nechceš, aby moje písemné prohlášení,
abys strávil dalších 20 let za mřížemi, šlo k soudu,
tak řekneš: „Ano, paní ředitelko.
Je to tak, jak to říkáte.“
A odejdeš odtud,
a už se na mě ani nepodíváš.
Vyjádřila jsem se jasně?
Přiznávám to.
To jsem chtěl říct.
Podělal jsem to a nezasloužím si být předsedou.
Na stole budete mít moji rezignaci...
za hodinu.
Já jsem jí to řekl.
Infinity.
Řekl jsem jí, že ji babička trávila.
Neřekl jsem jí to hned a to bylo špatné,
ale řekl jsem jí to.
Nechápu tedy, proč jsi nešel na policii?
Protože kdybychom šli na policii,
tak bychom ztratili kontrolu nad příběhem.
Kdyby se to provalilo, ovlivnilo by to kampaň
a mohlo nás to stát volby.
A kdybychom přišli o tyhle volby, můžeme ztratit všechny.
Nejsem dobrý člověk, jasný?
Jsem...
Snažím se dělat dobré věci, jo? Ale nejsem dobrý člověk.
Jsem ambiciózní.
Jsem politik.
Jsem vypočítavý.
Byl jsem ochotný pomoct Infinity, dokud by mi to neublížilo. A...
vám se tohle na mně nelíbí, ani mně ne...
ale musím s tím žít.
Takže...
to jsem já.
V jednom se pletete. Chtěl jsem pomoct lidem.
Neuvěříte tomu,
ale tuhle školu jsem chtěl změnit.
Možná nejsem dobrý člověk, ale chtěl jsem dělat dobré věci.
Pořád chci.
Haló?
To je FBI?
Chci nahlásit zločin.
Dobře, zeptám se na otázku, na kterou asi znám odpověď.
Chci ale upřímnou odpověď.
Můžu se z tohohle vrátit?
Soudobé dějiny nám ukázaly,
že se kandidáti mohou vzchopit z prohřešků mládí.
Obama si vzal kokain, Bush řídil opilý,
Bushová projela stopku a zabila člověka.
Tvůj je horší.
Byl záměrný a promyšlený a jasně politický
s nevinnou obětí.
Je to chlípné a bizarní a bude tě to všude pronásledovat.
Není to Clintonovo nešlukování, ale smrt.
A já tě varoval.
Řekl jsem, že to zničí všechno, na čem jsme pracovali.
Neposlechl jsi mě.
Je mi to líto, Paytone.
Važně.
Ale končím.
Končím.
Co si myslíš ty?
Myslím si, že je po snu.
Nevím, jestli mám být naštvaný nebo spíš smutný?
Ty jsi byla vdaná za muže s rukama a srdcem jako led skoro 20 let,
porodila jsi mu dva syny, vytvořila mu domov
a teď tě pošle pryč jen s drahokamy a kaftany.
Ty nejsou moje.
Nic netrvá věčně...
to, co vlastníš, to, co miluješ...
a ani věci, které si myslíš, že tě navždy zlomí.
Aukce začíná.
Položka číslo 3335, smaragdové náušnice lemované diamanty.
Jediné svého druhu. Začneme na třech miliónech.
Deset miliónů!
Pane Hobarte, řekl jsem, že začneme na třech...
Dvanáct miliónů!
Poprvé, podruhé...
Prodáno číslu 44 za 12 miliónů dolarů.
Keatone, co to děláš?
Koupím to všechno.
Nikdo mě nepřebije.
- Položka 3319. - Nech to plavat.
On si je nenechá.
Ne, zničí je parním válcem.
Devět miliónů!
Devět miliónů poprvé, podruhé. Prodáno za devět miliónů dolarů.
- Další... - Apoň jsi zas bohatá.
...24karátové...
Všechny prostředky z této aukce jsem darovala
charitám zaměřeným na Münchhausenův syndrom v zastoupení.
Tvým jménem.
Třináct a půl...
Napadlo mě, že je čas na nápravu pověsti.
...za 44. Slyšel jsem 16,5?
Šestnáct a půl. Na telefonu.
Vážně je na čase odejít.
Dvacet pět miliónů!
Před dvěma lety jsem dal ředitelce Vaughnové informaci,
že Infinity Jacksonová má nejspíše Münchhausenův syndrom v zastoupení.
Tvrdí, že se to nestalo.
Hádejte co, ředitelko?
Mám důkazy!
- Celý rozhovor jsem nahrál. - Ano, děkuji.
Sejdeme se u vchodu.
Ne, nenechám tě...
Odejdi z mojí kanceláře!
Přiznávám, že ta nahrávka není kvalitní,
protože jeden z lidí je právně hluchý
a taky jsem měl telefon v přední kapse kalhot,
ale je to důkaz, že ředitelka Vaughnová o tom věděla
a nic neudělala.
Hej, hí, hej, hí. Ředitelka Vaughnová musí jít!
Hej, hí...
Můžu s tebou mluvit?
Akorát jsem o tobě mluvila.
Máme, co jsme chtěly.
- Payton je mimo. - To jsi chtěla ty.
No tak.
Dávám ti příležitost.
Jakou?
Teď jsem předsedkyně.
Nabízím ti teď a tady vícepředsednictví.
Spolu dokážeme dosáhnout, co jsme chtěly.
Vzít Sekci 9 až k Nejvyššímu soudu?
Přesně.
A schválení genderově nebinárních osnov dějepisu
a všechny toalety a převlékárny budou unisexové
a celoškolní demonstraci, dokud nezruší Kolumbův den.
Nevěřím ti, Skye.
- Prosím? - Jemu věřím.
Paytonovi.
Novinka, Payton skončil.
Možná, ale má něco, co ty nemáš.
Tak možná nedostatek empatie.
Je sociopat.
Nevím, co to je, a ani on ne,
ale ten kluk chce udělat tenhle svět lepší
a promiň, ale to ty nemáš.
A pozor na to, komu říkáš sociopat.
Udělala jsi věci, za které by ses měla stydět
- a nevypadá, že toho lituješ. - Co to říkáš?
Chtěla jsi ho otrávit, viděla jsem odpadky.
Chtěla jsem ti věřit,
ale Paytonovi nemohlo být jen tak zle.
Fosfid zinečnatý, difethialon, warfarin.
- Všechno měl v krvi. - No a?
To je jen náhoda. Nemůžeš nic dokázat.
To není na mně.
To je práce žalobce.
Být tebou, najdu si právníka.
Skye Leightonová, dejte si ruce za hlavu.
Víš, že tohle je šílený, že jo?
Jste zatčena podle trestního zákona státu Kalifornie.
Mám tu obžalobu velké poroty
z daňových podvodů, důvěrného obchodování, zpronevěry
a za vedení nelegálního zápasnického klubu.
Blbý pro tátu, když ho vlastní dcera udá.
Děláte si srandu? Nikdy jsem nebyl pyšnější.
Hákem do brady, zlato!
- O tom jsem mluvil! - Jdeme.
To je ono!
Co se to sakra děje?
Zavolej právníky.
Jsem na tebe pyšnej, slyšíš mě?
Pyšnej!
Kam jdeš?
Asi do New Yorku.
Byla jsem tam šťastná.
Možná si najdu práci jako servírka.
A co škola?
Z tý letní školy nemám na maturitu dobrý známky.
Udělám si ji až někdy.
Je mi to s tátou líto.
Byla to jen otázka času.
Žasnu, že to trvalo tak dlouho.
Potřebuješ peníze?
Ne, nic nechci.
Nejšťastnější jsem byla, když jsem nic neměla.
Peníze zjednodušují věci, a tak si je ztěžujeme,
abychom jen neproplouvali,
a já jsem proplouvala a už nechci.
Vezmi mě s sebou.
Ne.
Bojím se o tebe.
Zlatíčko, jedu do ášramu.
Možná bych mohl jet s tebou.
Ne.
Musíš s tím být sám.
Jsem ztracený.
Všichni mě nenávidí.
Harvard stáhl moje přijetí.
Mé chování nebylo v souladu s tím, jak vidí harvardského muže.
Všechno jsem měl naplánované...
od dětství.
Každý krok...
nalinkovaný a teď...
všechno šlo k šípku.
Konečně.
To, že linka skončila,
je pro tebe to nejlepší.
Život se nedá nalinkovat.
Život je podělaný tornádo plný zlata.
Nemusíš mít plán.
Musíš zůstat čistý a lapit každý kousek zlata, který můžeš.
Jak můžeš být čistá v podělaným tornádu?
No, nemůžeš.
A o to jde.
Tohle není konec.
Je to začátek.
Pro mě,
pro tvého otce, i když on to tak nevidí
a hlavně pro tebe.
Tato prázdnota je dar.
Konečně víš, jaké to je prohrát.
Udělej si laskavost...
dovol si brečet, až budu odcházet.
Překlad titulků: Mirka Mireková